РОСІЙСЬКА ПРАВОСЛАВНА ЦЕРКВА – ІНСТРУМЕНТ ЗОВНІШНОЇ ПОЛІТИКИ РОСІЙСЬКОЇ ФЕДЕРАЦІЇ? (Вісник: Міжнародні відносини, 2024)
Ця стаття спробує аналізувати співробітництво між Російською державою та Російською Православною Церквою з минулого до сьогоднішнього дня. Як буде представлена в статті, в Росії держава завжди мала домінацію над церквою. Крім цього, Російська Православна Церква, за історію, складала ідеологічні стовпи Російської зовнішньої політики, такі як російське месіанство. Ця церква почала користуватися як м’яка сила, особливо під час Другої Світової Війни. З того часу, США були у співробітництво з Константинопольским Патріархатом тоді як Кремль підтримував Російську Православну Церкву. Після того як Радянський Союз розпався й особливо після того як Володимир Путин став президентом Росії, таке співробітництво стало ще інтенсивнішим. За кордоном РПЦ допомагає державі збільшити вплив у західному світі, у пострадянських країнах РПЦ сприяє політиці реінтеграції деяких колишніх радянських країн. Однак, особливо після анексії Криму Росією, тобто після того як російське керівництво замість політики реінтеграції обрало політику розчленування України, виконання ролі «м’якої сили» ускладнилось. В результаті, після початку повномасштабного вторгнення до України, можливість використання РПЦ як м’якої сили було зведено нанівець.
Keywords: Православ’я, Російська православна церква, м’яка сила, церковно-державні відносини, «руський мір», російсько-українська війна